Jürgen Ligi ütleb alati, et eksperte tuleb kuulata ja neid kaasata, mitte neid eirata ega vaielda. Selle eiramise tulemusel arutab nüüd kogu Eesti 1,6 miljardit ja meie paistame välja kui koordineerimata seltskond.
Oleme kaitseasendis ja poliitikas tähendab kaitseasendis olemine enamasti kaotust. Me oleksime võinud seda protsessi juhtida, nagu 2022. aasta alguses – ohtu tajudes tegi Kaja Kallas 19.01.2022 erakorralised julgeolekut tugevdavad otsused ja ta kehtestas ennast ja Reformierakonda aastateks julgeolekuvaldkonna eestkõnelejaks. Ma ei saa aru, miks nüüd teadlikult seda kuvandit lõhume.
Ukraina abist. Valitsus on eelmise aasta lõpus kinnitanud poliitilise kokkuleppe anda neljaks aastaks, 2024–2027, 0,25 protsenti SKTst Ukraina sõjaliseks abiks. On groteskne lugeda uuest kaitseministeeriumi arengukavast (KMAK), et see rahaline kate on tegelikult vaid 2024.–2025. aastaks. Miks läheb kaitseminister vastuollu omaenda valitsuse kokkuleppega?
Miks me paneme potentsiaalselt oma peaministri nii kehva olukorda enne järgmise nädala allakirjutamise tseremooniat president Zelenskõiga ja enne tähtsaid arutelusid Euroopa ülemkogul?
Me kõik proovime igatpidi Ukrainat aidata eesotsas Ukraina sõprusrühma esimehe Eerik-Niiles Krossi ja väliskomisjoni esimehe Marko Mihkelsoniga – kuidas nemad peaksid seda oma kolleegidele Ukrainas seletama, et jah, jaanuaris lubasime vähemalt neljaks aastaks teid toetada, aga tegelikult vaatame jooksvalt, äkki võidate varem?!
Lõpetuseks kaitseministeeriumi valitsemisala juhtide erakorralistest lahkumistest. Kantsler Kusti Salm ja kaitseväe juhataja Martin Herem on oma hea töö tulemusel muutunud Eesti ühiskonnas usaldusväärseimateks riigisektori tippjuhtideks. Nendega koostöös on Reformierakonna juhitud valitsused tõstnud eestlaste kaitsetahet, konsolideerinud liitlaste toetust Ukrainale ning muidugi hüppeliselt tõstnud kaitse-eelarvet. Kuid nende kahe mehe ja veel mitme nimeka kaitseväelase järsk lahkumine kinnitab kaost antud valitsemisalas.