Heitlikuks muutunud kliima ei hellita liiga vara õitsele puhkevaid taimi: soojad ilmad meelitavad nina mullast välja pistma, külmad võivad tappa. Kaitseks külmade vastu on kevadistel taimedel mitmeid kohastumusi. Üheks võimaluseks on ümbritseda end karvadega. Aas-karukelladel on karvased nii varred, lehed kui ka õied. Veelgi pikemad karvad on karukella seemnetel, aga seal ei ole karvadel kasuka, vaid tiibade otstarve – nii saavad karukella seemned tuulega emataimest kaugele lennata.
Seemnete lennukaarel on aga piirid: aas-karukell on Põhja-Eesti rannaäärsetes männikutes kohati väga arvukas, aga puudub Soomes sootuks. Meie põhjanaabritel on omakorda karukellade liike, mis meil puuduvad. Soomlased kutsuvad karukelli külmalilledeks (kylmänkukka), meil nimetatakse külmalilledeks kõige sagedamini sinililli.