Oli teada, et selline asi meenutab väliselt ja sümboliseerib sea kõrva ning teatavasti on siga sedasorti rahva jaoks erakordselt räpane olevus. Seega sümboolset sigudiku märki näidata oli ülim usuliste tunnete solvamine ja au haavamine, mille peale algas absurdne kaklus. Tulemuseks oli, et mägede poeg pandi ilma põhjuseta kakluse alustamise eest toimkonda või halvemal juhul peavahti ja nõme sõjaväeteenistus oli taaskord natuke vaheldusrikkam.
See vana lugu tuli mulle meelde, kui Türgi president Recep Tayyip Erdoğan teatas järjekordselt Türgi vastuseisust Rootsi NATOsse astumisel. See, et ühe riigi poliitikat aetakse sedalaadi «voodilinast tehtud seakõrva tasemel», on ühest küljest naeruväärne, kuid teisest küljest nutma ajav. Millised võimalused on ühe vaba, demokraatliku ühiskonna valitsusel hoida ära, et kusagilt ilmub välja mingi tüüp, kes teatab, et tal on õigus soovi korral ükskõik millist temale kuuluvat raamatut avalikult põletada? Sisuliselt ei mingit.