Viimastel aastatel on üha enam räägitud osalusdemokraatiast, kui kodanike poolt võimu teostamisest valimistevahelisel perioodil. Fookuses on seejuures peaasjalikult küsimus, kuidas saaks kodanikud anda hoogu kogu ühiskonda puudutavate küsimuste arutamisele parlamendis.
Elukeskkonna osas saab kaasa rääkida
Samas leidub üks argisem ja inimesele lähemal olev valdkond, milles osalusdemokraatia on juba pikemat aega seadusega tagatud. Iga uut olulist ehitist linnakeskkonnas või tootmistegevust, maavara kaevandamist, suurlauda ehitust saab ellu viia vaid juhul, kui selle kohta on tehtud otsused ja antud load, mille andmisel saab kohalik rahvas kaasa rääkida.
Keskkonnaasjades on seaduses kehtestatud garantiid, et otsusetegijad – olgu nendeks vallavolikogu või keskkonnaasutused – paneksid plaanide kohta üles avalikud teated, koguksid seisukohti ning kaaluksid saadud arvamusi põhjalikult. Alates eelmise aasta augustist kehtib uus keskkonnaseadustiku üldosa seadus, mis näeb ette üldpõhimõtte, et igaüks peab saama osaleda olulise keskkonnamõjuga otsuse tegemises piisavalt varases etapis ning tõhusal viisil.
Oleme Keskkonnaõiguse Keskuse tegevuste raames viimase poole aasta jooksul külastanud kogukondi üle kogu Eesti ning rääkinud inimestega sellest, kas, kui palju ja kuidas saavad nad mõjutada nende elukeskkonda mõjutavaid otsuseid.
Selgub, et paljud kodanikud ei oska aimatagi, et formaalse ja kuiva sisuga teate taga on otsused küsimustes, mis neid huvitada võivad. Näiteks selgus Põlvamaal, et esialgu elukaugena tundunud paisu vee-erikasutusloa mõjude hindamine on just õige aeg ja koht, kus kaasa rääkida paisjärve ümber matkamise teemal. Hiiumaal aga jõudsime koos kohalikega järeldusele, et traditsiooniliste jalgradade kasutamise võimalused on küsimus, mida saaks ja tuleks otsustada planeeringuid koostades.