![Peeter Koppel](http://f12.pmo.ee/7ZR5t6R39p3OzEhTP2yAQwoFHc0=/1442x0/filters:format(webp)/nginx/o/2024/06/11/16140882t1hf6f6.jpg)
Ma olen üks nendest inimestest, kes võib mõnel teemal lõputult jaurata. Üks neist teemadest on rahvastiku vananemine, kirjutab Fookuse «Raha ja majanduse» toimetaja Peeter Koppel.
Ma olen üks nendest inimestest, kes võib mõnel teemal lõputult jaurata. Üks neist teemadest on rahvastiku vananemine, kirjutab Fookuse «Raha ja majanduse» toimetaja Peeter Koppel.
Nimelt on majandusest rääkimisel ning selle arengute prognoosimisel demograafilised protsessid hindamatu väärtusega. Ei ole liiast öelda, et demograafia puhul on tegemist sisendiga, mille kohta on kohati tuleviku kontekstis võimalik kasutada suisa kindlat kõneviisi. Ülejäänud majanduse osas kipuvad just sellise kõneviisi kasutajad olema kas kelmid, diletandid või poliitikud. Aga see selleks. Rahvastiku vananemine on struktuurse tähtsusega protsess, mis mõjutab nii majandust kui paljusid eluvaldkondi ning ühiskonda ja selle toimimist laiemalt.
Siit jõuamegi ehk temaatikani, kus peame rääkima juba ka probleemist. Hiiglaslikust probleemist. Nimelt, kui me lisame rahvastiku vananemisele juba täna eksisteeriva konkreetse fakti arenenud maailma hiiglasliku võlakoorma näol ning täiendame seda teadmisega, et edaspidigi vananev rahvastik tähendab kasvavat ülalpeetavate arvu, jõuame teadmiseni, et riikide finantsidega kisub pingeliseks. Mida aga selline pinge tähendab, võime jälgida ka kodumaal – ja seda vaatamata sellele, et meil on olnud siin «fiskaaldistsipliini tõotatud maa» ning avaliku sektori võlakoorma suhe sisemajanduse kogutoodangusse on siiani veel nii kenakesti väike, millelaadsest Lõuna-Euroopas isegi und ei nähta. Ülejäänud Euroopaga võrreldes mitte just hiiglaslikud probleemid on aga meilgi juba ühiskonna ärrituvust korralikult kasvatanud ning nende probleemide lahenduseks pakutud kaootilisevõitu improvisatsioonid on sellele ärritusele veelgi hagu lisanud.